Hallå?
- Jag sa, hallå. - Varför lägger du på?
- Varför säger du inget då? - Det gjorde jag...
Kevin säger att du inte kommer ikväll. Varför inte?
Emelie, att gå nånstans för att bli rädd.
Du vet att det inte finns något annat att göra. Du vet att dem här killarna...
...inte kan organisera så bra. Kom igen, det kan inte vara så läskigt.
- Jaja förlåt, ok, vi ses ikväll. - Lugnt, hörs.
Räddad av klockan...
- Bus eller godis! - Hej, Cindy.
- Vad du var söt i din kostym då. - Jag är inte Cindy, jag är en apa.
Ok, apan. Vill du ha lite godis, eller vill du hellre ha en banan?
Godis!
- Varför har inte du en kostym på dig? - Det är jag för gammal för.
Men varför har din pappa på sig en då?
Vi ses senare.
- Hejdå. - Hejdå.
"Dö".
Det är jag. Det är jag.
Jim... Kevin...
Jag kunde ju ha slagit ihjäl dig med den här.
- Det är en snidkviv. - Uh ja, du hade gett mig riktiga blåmärken.
Bäst för dig att det inte ger fläckar på min tröja.
Det går att tvätta av.
- Får jag komma upp nu? - Först, får du be om ursäkt.
En ursäkt för vad? Alla förtjänar att bli riktigt skrämda ibland.
Vad tror du att du är? Ett spöke?
Boo, Jessie.
Kom, Dutchess. Vi drar nu.
Kom igen. In med dig.
Fint.
Såja.
Fick dig.
Jävlar...
Leker man med elden, så bränner man sig.
Glad halloween.
"Baines, kom."
- Baines här. - Vi har fått ett klagomål om bråk...
- på hörnet av Cannes och Cortez, är du i närheten?
- Nej, jag är på väg hem. - Förstått.
Förresten, Marks unge, Allan...
- han letar efter dig, han sa att det var viktigt.
- Säg till honom att jag träffar honom imorgon. - Okej...
han säger att han vill träffa dig ikväll, och vill veta när du ska ta och skaffa en mobiltelefon.
Ok, säg till honom att han vet var han ska möta mig.
Det här kommer skrämma skiten ur dem.
- Hej. - Hej.
- Var är Freddy och Kevin? - Ute på verandan.
- Vad gör dem där? - Hånglar...
Du vet, Freddy, när du är 60...
har hon säkert haft sex med alla du känner,
förutom dig.
Ja, hon sparar den bästa till sist.
Visst...
Kom igen, Jessie. Vi är bara "vänner".
Mm, jag har en sån vän, han heter Kevin och han är min pojkvän.
Vi gillar varandras sällskap. Och han har en bil, det har inte jag.
- Är allt klart? - Bäst att ringa...
...och kolla hur långt han kommit.
- Yo! - Är du redo för oss?
Ja, jag har lagt ut lite blod och riggat några grejer...
...inte alls så mycket, det här stället är ganska så kusligt av sig själv.
Glöm inte att fixa tredje våningen.
Ja, jag var på väg dit nu.
Hallå? Hallå? Hallå? Skräptelefon.
Det bröts.
Den läser mina tankar, tjejen.
Jag undrar om vi kommer hitta gamla medikamenter.
Bra.
Fan.
Stick och brinn!
Hey, sluta! Piss.
Hmm, verkar som du hann ikapp mig till tredje våningen, Kevin!
Vill du leka med mästaren...
...var redo att få betala.
Hej, Dutch, vart tog du vägen?
Så vad är det?
Meg saknas.
Hon gick ut med några vänner, för ett par kvällar sen,
och hon kom aldrig hem. - Var tror du hon är?
Det gamla Santa Maria sjukhuset.
Hon och hennes kompisar hade nånting på gång där ute i lördagskväll.
- Hon kan inte vara någon annanstans? - Kolla, Arlo, jag behöver nån som...
...kan följa med mig och kolla efter, antingen är hon där eller inte.
Är hon där, så är hon i knipa. Och då behöver jag hjälp.
- En bricka. - Kolla, dem letar bara efter en anledning...
...till att ge mig sparken. Det är utanför mitt område.
- Jag måste ta vara på min pension. - Det brukade vara ditt pass, tillsammans med min far.
Det var längesen.
Var är Dynamite Jones när jag behöver honom?
Han var en hjälte. Han hade hjälpt mig.
- Han var en karaktär. - Fara var hans mellannamn.
Kolla, jag kan snacka för att snacka, men en hjälte, oh nej.
Det är ett 24 timmar-om-dygnetjobb. Jag jobbar bara från 9 till 17.
- Jag köper det inte. - Jag bara...
Jag kan inte.
- Ja, då går jag utan dig. - Okej, okej så.
- Jag ringer och snackar med prästen. - Kolla med en Caitlin White
det är hennes bästa kompis. - Det finns en nedlagd tunnel som går...
...till begravningshemmet på andra sidan av gatan.
Det skulle vara ett bra ställe att smyga sig in på utan att bli upptäckt.
- Tack, Arlo. - Du, Allan!
Håll dig borta från tredje våningen.
Jaja, det spökar där, visst?
Hej, Dutch, där är du ju.
Varför lämnar du mig, va?
Din galna hund.
Kom igen, flickan!
Kusligt...
Snygga dekorationer.
Åh, Kevin, du hade inte behövt.
Sött.
Jättesött!
Syskongrejer...
Precis som sin far.
Det blir bra.
- Freddy? - Håll för ögonen.
Bäst det inte är som den gången i Mexico.
Smygtitta inte. Okej, tjejer...
...nu kan ni öppna ögonen.
- Åh, häftigt! - Åh nej.
Kevin, jag går inte in dit. Du vet hur mycket jag hatar sjukhus.
Jag vet, men kom igen, Jessie.
Varför ska vi undersöka ett litet låtsas spökhus,
när vi kan få ta del av den äkta varan?
- Det blir kul. - För dig, kanske.
Kom igen. Visa mig lite Halloween anda.
Polisen!
Polisen slutade patrullera här för många månader sen.
Vi har allihop hört historierna om det här stället.
Bart Miller! Minns ni honom?
- Gasi Barti... - Vare sig det är sant eller inte,
så vill jag inte vara "dem dumma ungarna" som tar reda på det.
- Är hon ok? - Vad gör hon?
- Jessie, Jessie? Mår du bra? - Jag vet inte...
Bara lite yr.
- Allt kommer att gå bra. - Ja, ingenting kommer hända.
- Så fort du vill gå, så går vi. - Jag vill gå nu!
Varför då? Väntar du på ett samtal?
- Vad snackar du om? - Ja, du borde nog gå hem...
...din mamma försöker säkert få tag på dig.
Kevin?!
Vad?
- Bra. - Kom igen, bestäm dig, det är kallt.
Du kan till och med få hålla i ficklampan.
Ok, men bara för att ha det sagt...
- Jag vet. - Jag vet,
om något händer får vi höra ett, "vad var det jag sa".
Kom.
Bra! Vi kommer bli dem där "dumma ungarna".
Du måste skoja med mig.
Välkommen till Santa Maria sjukhuset.
Det är ju lysande.
- Känner ni lukten? - Det luktar bränt.
Det var bra.
Snyggt jobbat, låt mig gissa. Någon har inte jobbat ikväll.
Man har ett jobb...
jag har inte snackat med Emmett på hela veckan.
Kom, kom , kom.
Freddy?
- Vart tog Feddy vägen? - Hallå, Freddy!
Vad händer?
- Yo, Freddy! - Freddy!
Jag har ingen aning om vad hon snackade om när hon nämnde din mamma...
- Han är inte där inne. - Det gör inget, ok.
- Jag hittade kostymer. - Den här är söt.
Kan vi få detta överstökat? Jag fattar vilken sorts kväll det blir.
Visst...
Där var det igen.
Det är nog bara vinden som slår på ett fönster hela tiden.
Ja, visst. Speciellt om fönstret är fäst till avtryckaren på en pistol.
Lugna dig, Jessie. Marie har säkert rätt i att det inte är nåt.
Du, Freddy. Ditt namn står här.
- Ja. - Det suger.
- Det var en pistol. - Jag vet.
Caitlin?
- Florence, hör du mig, kom. - Hör dig, kom.
- Baines här. - Hjärtat, jag trodde du var på väg hem.
Har du fått reda på något än?
Caitlin Whites föräldrar var här tidigare.
Dem var oroliga över att hon inte kommit hem på två dagar.
- Och inget nytt om Metlock. - Tack.
- Baines slutar. - Gå och vila dig lite.
Det var planen.
Källaren någon?
Wow...
Jag går inte in där.
Fegis...
- Hur säker tror du den är. - Ja du, det är antingen den eller trapporna.
Så, hur går allt mellan dig och Marie?
Jag gillar henne och hon gillar...
...min bil.
Jag menar, vi går ut mycket. Men det är mer jag...
...som släpper av henne och hämtar upp henne senare.
Sen så, tror jag att hon träffar nån annan. Tror du jag har en chans?
Det vill du nog inte att jag ska svara på.
Hon kysste mig för ett par månader sen, det borde ju betyda nåt.
Jaja, okej.
Snyggt.
- Freddy, det är din mamma. - Din mamma.
- Amen. - Ja.
- Oh! - Vad?
- Den rullstolen rörde sig precis. - Ja, eller hur.
Det var coolt.
Det är en fiskelina.
Wow.
Uhh, läskigt.
Det var inte en del av det.
Det var inte en del av det!
Emmett! Inte nu, jag är trött och jag vill gå hem.
Emmett?
Kom nu, Jessie!
- Kan vi gå hem nu? - Ja, vi borde nog dra härifrån.
Vilken feg jävel du är.
Nej, det bara...
Jag är klar här. Är det någon som vill med mig, så går vi nu.
Okej, okej, Jessie. Du får som du vill.
Men vi måste hitta Emmett först.
Kolla, jag sa ju att det var Emmett.
Hitta honom, jag är på förstavåningen, där jag åtminstonde känner mig säker.
- Jag går med Kevin. - Gör du så.
Öh, Jessie. Vänta på mig.
Bort! Bort från mig!
Meg! Meg, det är Allan!
Allan?
- Vad gör du här? - Jag letar efter dig.
- Sluta! - Visa mig din hand, jag måste få se den!
Sluta!
- Låt mig se. - Vad gör du?
Du är inte en av Dem.
Ge mig den.. Går du på nånting eller?
Var är Caitlin, jag hittade detta.
Hon är inte här längre. Det är inte nån av mina vänner.
Vadå, lämnade dem dig bara?
- Varför gick inte du också? - Du vet, alla berättelser om detta stället...
Fan!
...dem är sanna.
Du kan inte säga att du inte sett grejer här, som du inte kan förklara.
Jag tror inte på spöken!
Oroa dig inte. Du kommer att göra det.
Jag har alltid hatat det här stället.
Jag hoppas verkligen att detta inte är ett sjukt skämt som du och dina vänner gjort.
Du fattar fortfarande inte va?
- Den funkar inte. - Det var med den jag kom upp hit.
Hissen tar dig bara till ett ställe,
och vi är redan på det stället.
- Dem borde ha varit här nu. - Det är så kallt här.
Du kunde ha gått med dem. Jag vet hur dyrbar din tid med Marie är,
oavsett hur frustrerande det kan vara.
Frustrerande är inte ens nära. Men jag skulle mått dåligt om jag hade lämnat dig själv.
- Såg du det? - Såg vad?
Jessie! Var...vart ska du?
- Mamma? - Dem är sinnessjuka...
Freddy?
Hey, hey, hey. Jessie, är du ok?
Jag vet inte, jag... vet inte...
Det var inte verkligt, det var inte verkligt.
Vad var inte verkligt?
Jag vill hem. Vi måste hitta dem andra och sticka härifrån.
Nej, nej, nej, det är något annat som plågar dig, vad är det?
Lyssna, Freddy, ibland så ser jag saker.
- Vad ser du? - Saker som jag önskar kunde försvinna.
- Något vi borde veta om? - Nej.
Var är dem? Vi kanske borde börja gå hem,
så hinner dem ikapp oss.
Nej nej, inte i detta kvarteret.
Hörde du det?
Hörde vad?
Någon visslar.
Det kanske är Kevin.
Jag hör ingenting.
Och du ser ingenting i det rummet heller?
Nej.
Då kanske du hade trott....
Emmett!
Var sa Emmett att han skulle vara?
- Spelar det nån roll? - Det vet jag inte, gör det?
Har du någonsin gjort det på en brits?
- Om jag någonsin gjort vad? - Kom igen.
Du har fått det du önskade. Helt ensamma, kusligt ställe,
någon kan komma närsomhelst och avslöja oss.
Du är en sån bitch, som bara ignorerar i stackars Freddy.
Han gör det för enkelt för mig.
- Känner du dig skyldig? - Inte så mycket som ...
... jag är orolig över vad Jessie skulle ha gjort om hon hade fått reda på detta.
Det har hon inte gjort än. Vilket gör det hela mer spännande.
Hi-ho Silver.
Stanna!
Vad fan händer, Meg?
- Tror du på mig nu? - Nu drar vi härifrån!
Oroa dig inte, Kevin. Hon kommer inte få reda på det, ok?
- "Vem är du?" - Jag är Marie, tönt.
Oh, äckligt.
Vad var det Marie snackade om, när hon sa, att du väntade på samtal från din mor?
- Har Kevin inte berättat för dig också? - Nej, jag trodde hon var...
Det är hon.
Vill du inte hellre snacka om Marie?
Jo visst, men jag vill prata om detta för en stund.
- Är du säker? - Ja.
Det är lite svårt att förklara utan att låta galen.
Prova.
Okej...
Jag hade en kod ihop med min mamma,
när jag var liten och hon skulle jobba sent.
Jag lät det ringa 2 gånger och la sen på, så ringde hon tillbaka.
Och då kändes det aldrig som att jag var ensam hemma.
- Okej. - Men, öhh,
sen hon dog, får jag alltid samma samtal varje år på Halloween.
Förutom när jag svarade och visste att det skulle vara tant Heather.
Även om det skrämmer skiten ur mig, så vill jag tro att,
det är hennes sätt att säga, Glad Halloween.
Det är inte löjligt. Jag tycker inte du är mer galen nu,
än jag trodde att du var för 20 minuter sen. - Tack, Freddy. Tror jag.
- Hörde du det? - Hörde vad?
Jag hörde det!
- Säker på att du vill göra detta? - Jag vill typ inte ens vara här, minns du.
- Klar? - Ja...
"Boo." Emmett.
- Det är inte roligt! - Jessie.
Var är alla dem andra? Vi måste se till att komma ut härifrån!
- Inget av det här är roligt! - Jag skojar inte.
- Vad var allt det oljudet? - Det var inte jag. Lyssna,
det händer helt sjuka grejer här.
Det händer alla som rör det...
Det letar efter nåt ljus...
Det här stället är hemsökt. Det är sant, detta huset.
- Jessie!? - Freddy!?
- Ungar!? - Var är ni?
Gömmer ni er?
Var är ni?
- Kom ut! - Var är dem.
Wow, Freddy!
Ja, okej, där fick du mig, Freddy. Ha, ha.
Vad gör du? Var är Emmett?
Vi har letat överallt.
- Freddy! - Jag är här.
Åh, Emmett. Du e grym, det ska du veta.
Åh shit!
Oh, herregud...
- Är du okej? - Ja, jag tror det bara är en skråma.
Är där någon som kan få ut oss härifrån!
Ni gör allting helt fel!
Fan, vad händer med dig?
Åh Gud.
Jösses, Emmett. Du droppar.
Jag vet.
Åh Gud.
Jag sa ju att detta stället är hemsökt.
Tvinga mig inte att slå dig.
Du är inte, Emmett. Vad är du för nåt?
En del av din vän, en del av mig.
Förlåt att jag la fram det så här...
- Dra åt helvete! - Freddy, bort från honom, nu!
Emmett?
Var inte rädd. Jag är ett vänligt spöke.
Hey! Hey! Bort från henne!
Nej, nej, nej. Du skjuter inte min vän. Tänk inte ens tanken.
Du kan inte döda något som redan är dött.
Han är inte din vän längre. Gör det!
Nej!
Det här hände inte nyss, eller hur?
Vad hände med Emmett?
Vad i helvete var det?
Du sköt nyss en av mina bästa vänner!
Få bort det från mig, få bort det från mig.
- Jag ringer polisen. - Vad ska du säga till dem?
Ja, jag vill rapportera... Nej, sätt mig inte i kö!
Jag sa, sätt mig inte...
Bra jobbat, snyggve.
Kolla!
Det finns saker här, andar. Dem har tagit över era vänner.
- Det säger du inte! - Okej, det är nog.
Vänta lite. Vänta. Vänta.
Säger du att en av oss, kanske inte är en av oss?
- Ja. - Vem är du!
Spelar det nån roll? Vi kan snacka senare.
Vi måste ut härifrån, nu!
Dörrarna är låsta, fönstrerna är igenbommade, vi är inlåsta.
Det finns en väg ut genom källaren. Kom igen!
Nej, nej, nej, nej, nej, nej, nej. Vi följer inte efter dig!
Hur vet vi att en av er inte är en av Dem?
Lyssna, jag vet vem jag är, och jag vet vem min syster är.
Det är er jag inte känner till.
Jag har nog med kulor här i för att bli av med er allihop. Det är ert val.
Men vi går, med eller utan er.
Sluta! Du vet inte vad du har att göra med!
Nej! Du vet inte vem du har att göra med.
Låt mig visa dig hur en riktig man tar sig ut härifrån.
- Gör inte så. Slösa inte på kulorna! - Håll käften!
Vi behöver inga kulor, när vi väl är ute härifrån.
Fan, fan. Fan, fan.
Hjälp mig då, Jessie.
Kom inte nära mig!
- Är hon en av Dem? - Det har jag ingen aning om.
Jag...
Jag kan inte få bort det.
Hon är också en av Dem. Kolla på allt gojs på henne.
- Gå väck! - Kevin, lägg ner pistolen, okej?
- Lägg ner den! - Det kan jag inte.
Jag låter inte Dem få mig också.
Du tappar kontrollen, Kevin. Bra, men sluta!
Vem är du?
Kevin, jag är Marie.
Det är jag.
Tänk inte ens tanken. Det är inget fel på henne. Du överreagerar.
Lägg ner pistolen nu, ok?
- Snälla lägg ner pistolen. - Lägg ner den nu!
- Du är inte Marie. - Det är jag...
Nej, var nu snäll! Jag är inte ett spöke...
Marie...
Ditt paranoida rövhål. Du dödade henne!
Hon var en av Dem. Va?
- Ge mig pistolen. - Du också? Är du en av Dem?
Stick och brinn, spökmannen.
Inga kulor, din idiot!
Hon var en av Dem.
- Hon var en av Dem. - Hon var av kött och blod!
- Jag skyddade alla! - Du skyddade dig själv!
Lyssna! Vi måste ut härifrån, nu! Ni får helt enkelt lite på mig.
- Vad gör vi med henne? - Vi ringer efter hjälp,
när vi kommit ut härifrån. - Nej, nej, vi tar henne med nu.
- Hur många? - Är det alla kulor du tog med dig?
Det var vad jag hittade i pappas kassaskåp.
Jag trodde ju inte att jag skulle använda den.
Kom igen, glöm trapporna, vi tar hissen.
- Nej, nej, kom ut därifrån! - Varför?!
Den kör bara till tredje våningen.
- Vad gör du? - Försöker få oss till källaren.
- Varför tryckte du på trean då? - Jag tryckte inte på trean.
Inga fler lekar. Snälla bara få ut oss.
- Det är det jag försöker göra, Jessie! - Hur ska vi kunna veta det?
Hur ska vi kunna veta att du inte också börjar...
falla sönder som Emmett. Hur ska vi kunna veta det?
För jag blöder.
Ja, och se var det tar lett oss.
Var är Marie?
Jag är okej, jag är okej.
- Jag är okej. - Ja, du är okej...
och det är vi andra också!
Ja, ja...
- Vi har fastnat. - Nej, det är värre.
Vi är fast på tredje våningen.
- Det är dem. - Det hoppas jag.
- Bra. Vi blev av med dem. - Dem är på tredje våningen.
- Allan. - Vad?
Du måste fan skoja med mig.
Meg, du måste berätta för mig, precis,
vad som hände mellan dig och dina vänner.
Dem stack inte bara härifrån väl?
- Vad är allt detta vi har sett? - Det händer säkert hela tiden.
Det är bara aldrig nån som överlever som kan berätta om det.
- Fick Dem tag i dig? - Gjorde dem det?
Nej, nej...
Lyssna, jag räknat till mig att det är två av dem, kanske är där fler,
spöken eller vad Dem nu än är.
Dem spelar oss mot varandra, så man tror att ens vänner inte är dem de ska vara.
Om du ger upp så tar Dem över dig helt.
Det värsta är att jag inte kan förstå varför.
Alla dörrarna här är låsta.
Det luktar som om något blivit bränt här.
Alla dörrarna är låsta, blockerade eller förseglade.
Jag vill bara ut härifrån.
När dem får veta vad du gjorde mot Marie,
skickar dem in dig i fängelse ändå.
- Fint! Min pojkvän åker i fängelse. - Vad?
- Det var självförsvar, Jessie. - Ja, ja, visst...
Sluta!
Marie är död, fattar du inte det?
Jo, jag fattar.
Jag är ledsen.
Vad gör det nu?
Jag har fått nog av de här skitet.
Jag är villig att slösa en av kulorna för att få henne att sluta.
Gör det då!
Nu har vi chansen. Kom igen.
Kom nu. Vi måste hjälpa dem andra.
- De kan hjälpa sig själva. - Jag kan inte bara lämna dem där uppe.
Tror du dem lyssnar på oss? Vi måste ta hand om oss själva.
Lyssna, Meg, den ena killen är skadad och dem andra klarar det inte om...
vi inte hjälper dem. - Du kom hit för mig, eller hur?
Du hittade mig, nu drar vi. Du är inte pappa och du är inte en polis.
Vi ringer efter polisen så fort vi är ute härifrån.
Jag kan inte.
Bus eller godis.
Allan...
Vad fan pågår här?
Det är en lång historia. Jag trodde du inte kunde hjälpa till.
Jag är skyldig din pappa att passa din rygg.
- Sluta peka den mot mig. - Vad dröjde dig så länge?
Jag har gått runt om i hela byggnaden hela natten, så jag orkar inte höra på sånt.
- Arlo? - Meg?
- Arlo. - Jag är så glad att du är ok.
Jag är glad att du är här.
- Var det du som sköt tidigare? - Typ.
Har det att göra med dem ungarna jag såg innan?
- Ja. - Var är dem?
Tredje våningen.
Jag visste det.
Du vet, jag gjorde fem av dem Dynamite Jones filmerna.
Och jag gjorde 10 gånger så heroiska grejer i dem fem filmerna,
än jag gjort under dem 20 år jag jobbat som polis.
Kan du tro det?
Ja...men vet du vad?
Ikväll är en bra kväll att börja på.
"Vaktmästarens garderob."
Freddy, kasta hit din ficklampa.
Kom igen.
Jag visste det.
De gamla intagna är galna och har inte sinne att låta oss komma ut härifrån.
- Tro mig, det funkar inte på den dörren. - Jag har gjort detta förr.
Du kommer ingenstans. Vi provar hissen...
- Ge mig en minut. - Det är inte lönt.
- Jag fixar det! - Dem vill inte ha oss där inne!
Kom igen, det är våning tre.
Låst. Jag sa ju det.
Du borde kanske lyssna på din syster lite oftare.
Du känner till historien om stället. Varför tredje våningen?
Tredje våningen har faktiskt det man kallar för fängelsecellar,
det var där dem höll alla sinnessjuka.
Det brann där för längesedan.
Dem stängde ner sjukhuset för att renovera,
men varje gång dem försökte jobba på tredje våningen,
hände det konstiga grejer.
Till slut så stängde dem hela våningen pga alla olyckor.
Dem försökte att öppna på nytt i några år,
men då var skadan redan skedd.
Vissa byggnader har inte en 13:e våning.
Den här skulle aldrig haft en tredje.
Vad i helvete har hänt här?
Nu går vi. Jag vill inte vara här.
Det är vad som är kvar av dem.
- De kom efter mig. - Vem?
Mina vänner.
Jag bara stoppade dem.
Visa oss vägen, kom igen.
"Vilorum."
Det var så här jag kom undan.
- Vad är det? - Tvätt shcakt.
- Tror du jag kommer in där? - Varför inte, Dynamite?
- Det ser inte så farligt ut, jag går först. - Det kan du ge dig på att du ska.
Meg...
jag trodde vi var vänner.
Vad fan är det?
- Åh Gud. - Vad?
- Det är Caitlin. - Meg...
Gå, gå, gå!
Meg!
Jessie?
Det blir bara bättre och bättre.
Nej, nej, nej!
Dags att bada, Carmichael.
Jacob, dags för din medicin.
Det är dags, sjuksköterska Russel.
Det är dags att bli utsläppt.
Jacob, även om du kom ut från detta rummet,
så måste du ta dig förbi vakterna där nere.
Jag har förberett mig.
Ge mig nycklarna och jag skadar dig inte.
Varför, Jacob?
Jag vill bara det alla vill.
Att skada små barn? Aldrig!
Om inte jag kommer ut härifrån,
kommer inte du heller ut härifrån!
Nej!
Vem är du?
Du vet vem jag är.
Frågan är...
vad jag vill ha?
Vad vill du ha?
Du är annorlunda än de andra.
Du har nyckeln. Du kan släppa ut mig.
- Jag väljer dig... - Jag ska se till att du är inlåst.
Va ädelt. Och hur hade du tänkt hålla mig inlåst, lilla galning?
- Jag är inte galen. - Varför pratar du med dig själv då?
- Är du okej? - Det tror jag.
- Vem är du? - Bara någon som försöker hjälpa till.
- Du ser bekant ut. - Ja, jag har ett sånt ansikte...
- Nu drar vi. - Freddy, var är, Kevin?
Jag vet inte, jag såg honom längre ner i hallen,
och plötsligt var han borta. Ni försvann samtidigt.
Han kan fortfarande vara här.
Låt oss gå och hoppas vi ser honom nånstans.
Så det är vem du är. Den gamla filmsnubben. Action Jones eller nåt sånt.
- Dynamite Jones. - Ja, ja, ja, nu minns jag den.
Och fara, var Dynamites mellannamn. Det var några roliga filmer.
Det var inte meningen dem skulle vara roliga.
Kan du inte göra den där tändsticksgrejen. Det var rätt coolt.
Det gör jag inte längre.
Vad nu då?
Jag går inte förbi henne.
- Kom igen, va inte så mesig. - Det är jag inte.
Det är okej, det är okej.
Hey allihopa!
- Vi har gått ner två trappor nu va? - Ja.
Varför är vi fortfarande på tredje våningen då?
Hon vill inte att vi ska gå.
- Vi måste in igen. - Och vad?
Fan!
Vad är det?
Hjälp mig. Hjälp mig!
- Hjälp mig, Jessie. Hjälp mig. - Hur kom han in dit?
Hur hamnade vi här?
Jag vet inte hur jag kom in dit. Jag vet inte,
men det är något här inne med mig.
Åh, Jessie, jag är så ledsen. Jag är så ledsen över allting jag gjort mot dig.
Men snälla, få ut mig härifrån för fan!
Hjälp mig.
Det är något här inne med mig.
Jessie, Jessie, Jessie, få ut mig för helvete!
Jag gör mitt bästa, ok.
Kom igen, Freddy...
Nej, nej.
Nej, nej, nej, det här händer inte.. Åh fan, herregud.
Jag är en jävla droppare, nej, nej, nej.
Det måste ha tagit sig in när jag slog mig på dörrhandtaget.
Jag tänker inte låta det ta över mig.
Släpp ut mig, det är försent för er vän.
Hallå! Hjälp mig!
Släpp ut mig härifrån, för Guds skull!
- Vad gör du? Jag kan inte komma ut härifrån...
jag vill ut härifrån.
Släpp ut mig för fan!
"Vaktmästarens garderob."
Den siste jag såg, som liknade dig,
sköt jag i huvudet.
Skjuter du mig i huvudet, så får du på röven av mig.
Kom igen! Låt oss dra!
Kom igen!
Otroligt
- Fan! - Vi kan gå upp och prova.
Han kommer inte släppa ut oss.
- Vem? - Jag vet varför detta händer.
Du kanske kan berätta för oss?
Spöket som gör allt detta, hans namn är Jacob.
Det var han som startade branden som var här för flera år sen,
i hopp om att få komma ut, men istället så brändes alla levande.
Vad vill han med oss?
Han behöver en av oss. En kropp att gå ut härifrån med.
Flickan då, vad vill hon?
Jag tror hon bara vill komma ut från det Jacob haft henne i.
Tror han att han bara kan gå ut härifrån och leva ett normalt liv?
Det tror jag han gör, men vem vet?
Detta är teorier från en sjuk död snubbe, inte mina.
Jag fattar bara inte. Har spöken åsikter nu?
Vad är det du säger, att Jacob oroar sig över ett tidigare liv?
Tror ni att om de levande är rädda för att dö,
så kanske de döda är rädda för att leva igen? Jag vet inte.
På min tid, sköt man en jävel så förblev han död.
Det du sa om att de levande var rädda för att dö,
och att de döda var rädda för att leva. - Ja, det var sarkasm.
Ja men det stämmer. Han vill ut,
men han vet inte vad "ut" betyder.
"Ut" betyder att leva igen.
Om vi vill komma ut härifrån vid liv, måste vi göra honom rädd för att leva.
Och hur ska vi kunna göra det?
Jag kan fortfarande inte hitta den filen.
Goda nyheter. Det verkar som vi kan gå 2 meter till.
- Den är min, du vet. - Inte längre.
Jävla piss skits helvete!
Fan!
- Vad ska du göra åt det? - Jag vet inte.
Det blir värre...
Han vill ut, jag känner det på mig.
- Hallå? - Hallojsan, Jessie älskling.
Mamma?
Bara gör som han säger, så låter han er gå.
Mamma, jag älskar dig,
men snälla, säg inte till mig vad jag ska göra.
- Varför? - För du är död,
och du är inte verklig.
Dumma spöken.
Uh, verkligen skrämmande.
Vad i helvete var det?
Jag tror jag provocerade honom.
Varför kommer han inte bara in och tar oss?
Han leker bara med oss lite.
- Hittade du filerna om Jacob? - Ja.
Vem letar du efter?
Det var en sjuksköterska inne med patienterna när branden bröt ut,
som offrade sig själv, för att vara säker på att ingen kom ut därifrån.
Det är henne jag letar efter.
Ska jag bara sluta fråga dig, var du får din information ifrån?
- Det här är omöjligt. - Fortsätt kämpa!
Schizofreni, personlighetsstörningar...
Håll den här.
Allt jag ville var att avsluta college,
flytta från stan och starta om.
Se på mig nu.
Man kan inte alltid fly ifrån sina problem.
Varför inte?
För dem kommer alltid tillbaka för att hemsöka en.
Kan någon få det där förbannade ljudet att sluta?!
- Tack! - Är du redo?
- Klar. - Är du säker?
Jag har haft dem här visionerna för länge.
Det enda sättet för oss att komma härifrån är att jag använder dem för allt vad de är värda.
Lycka till.
Okej, Jacob. Fram med dig!
Vill du bort härifrån? Vill du ut? Låt oss göra det.
Tro inte att jag inte vet varför du var härinne.
Du var rädd för det utanför. Du var rädd för allt!
Först senare, när dem kom på vem du egentligen var,
bestämde dem sig för att låsa in dig för alltid.
Hur kan det komma sig,
att ett spöke är mer rädd än de människor han skrämmer?
Så du vill ut?
Var då en man och ta mig.
Men ta mig inte död, ta mig levande.
Vill du leva igen? Vi går ut tillsammans.
Det fungerar inte så.
Du dör, jag besitter.
- Sen blir jag till. - Det har inte fungerat hittills.
Vad tror du, att du bara kan gå härifrån,
i en av dem här kropparna och inte falla ihop igen?
Du är svag.
Säger alltid, "Jag är ledsen",
när du skulle ha sagt tre enkla ord till din mamma.
- Du är patetisk! - Testa mig!
Jag är starkare än du tror.
Om du insisterar.
Stackars lilla flicka. Alltid rädd för att sluta upp som sin mamma,
som såg saker hon inte skulle ha sett.
Men hennes var bara symptomer på sjukdomen.
Dina är riktiga.
Vem är den galna nu?
Vill du leva, så är det det här det handlar om.
Nu Jacob, kan du välja vägen.
Hur känns det, Jacob?
Hur känns det att vara vid liv?
Nej!
- Hey, Jessie, är du okej? - Det är över.
Är du ok?
Varför gör du en sån dum sak för?
Flytta dig. Stå inte i vägen...
Dö!
Jag...jag är ledsen.
Jag är ledsen...
Är du okej?
- Tack, Jessie, för att du visade vägen. - Dra åt helvete!
Vill du ha helvete? Detta är helvetet!
Och smärtan att leva är så mycket bättre än smärtan att inte leva.
Känner du detta?
Och jag såg dig... allt.
Jag känner dig bättre, än du känner dig själv.
Och, Jessie, ditt hjärta är mycket mörkare än du tror.
Du var också fångad av dina rädslor, som jag var.
- Jag är inte som dig. - Du har rätt.
Du är galen, det är inte jag.
Och det är här galna människor hör hemma.
Skaffa dig ett liv.
Det har jag.
Du kan inte stoppa mig nu.
Du visade mig smärta.
Men du visade mig också, hur man håller sig själv istyr.
Och när jag väl är ute,
och börjar falla ihop igen,
går jag bara från kropp till kropp, du kan inte stoppa mig.
Du vinner aldrig.
- Arlo, gör nåt! - Med vad?
Nej...
Jag är ledsen.
Kom igen. Nu drar vi.
Det är för sent.
Kom igen nu går vi, kom igen.
Tror ni dårar, att ni kan gå härifrån utan mig?
Kom igen, kom igen.
Vi måste gå, vi måste gå!
Det var inte menat att jag skulle härifrån.
Det är inte som ni tror.
- Vad har du gjort mot min syster? - Hon var redan död.
Varför kommer du inte tillbaka och avslutar det du startade?
Jacob. Vill du verkligen härifrån?
Vill du verkligen gå?
Om du inte har en varm kropp att leva i, hur ska du göra det då?
Jag lovade att hålla dig här för evigt.
Och det gör jag.
Vem är du?
Dags att ta din medicin, Gregory Jacob!
- Vem var hon? - Hon var Jacobs sjuksköterska.
Hon var en av de goda.
- Nej. - Jo.
Kom. Nu drar vi.
För att kunna visa dig vägen,
måste jag först visa dig ljuset.
- Brinn i helvetet. - Du först.
- Jag hatar sjukhus. - Jag med.
Nu går vi hem.
Det kommer finnas andra.
Inte under mitt skift.